ЗМІСТ
ВСТУП………………………………………………………………………........3
Розділ І. Загальні відомості про договори купівлі-продажу….….….......5
1.1.	Зміст поняття «Договір купівлі-продажу» та його предмет..............5
1.2.	Права та обов’язки Сторін при укладенні Договору купівлі-продажу………………………………………………………………....………........8
Розділ ІІ. Особливості деяких видів договору купівлі-продажу...….....13
2.1. Роздрібна торгівля як особливий вид договорів купівлі-продажу….......13
2.2. Договір купівлі-продажу житлових будинків і квартир...……………….22
2.3. Договір купівлі-продажу в зовнішньоторговельній діяльності…...........25
Розділ ІІІ. Гарантії забезпечення виконання договорів купівлі-продажу……………………………………………………………………………..30
ВИсновки…..…………………………………………………………….......35
Список ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ………………………..….............37
Додатки………………………………………………………………...........38

Вступ
Кожна людина в своєму буденному житті стикається з правовими питаннями, які не завжди може правильно вирішити через відсутність достатніх знань та недостатню обізнаність з порядком правового регулювання певних правових відносин.
Однією з найбільш поширеніших дій людини, які вимагають правового регулювання – є укладання цивільних договорів. До таких договорів належать також і договори купівлі-продажу. Вони можуть бути як простими (роздрібна торгівля товарами, наприклад), так і складними (наприклад, купівля нерухомості) та потребують нотаріального посвідчення.
Договір купівлі-продажу належить до найпопулярніших видів договорів, що використовуються в підприємницькій діяльності. В умовах ринкової економіки він є основним регулятором взаємовідносин між виробниками і споживачами, відносин у сфері розподілу й перерозподілу матеріальних благ. Цим договором опосередковуються відносини учасників цивільного обороту з обміну товарів на гроші. За договором купівлі-продажу продавець передає покупцеві майно.
Дуже часто при укладенні договорів купівлі-продажу порушуються права громадян. Це відбувається, зокрема, через те, що у громадянина відсутні знання щодо своїх прав, як продавця; а продавець або розраховує на таку правову необізнаність першого, нехтуючи своїми обов’язками або ж також не знає відповідних норм законодавства.
Окрім цього всього, необізнаність законодавства продавцем може спричинити йому неабияких збитків, якщо цим скористаються виробники або перевізники. Саме тому розкриття сутності договору купівлі-продажу, прав та обов’язків його Сторін є актуальним у наш час. 
У даній курсовій роботі розглянуті найважливіші питання, які необхідно і корисно знати як продавцю, так і покупцю для того, щоб належним чином захистити свої законні права та не стати жертвою обману у цій сфері.
Предметом дослідження даної курсової роботи є загальна теоретична і практична характеристика цивільно-правових засобів здійснення договірних відносин , зокрема у сфері купівлі-продажу.
Актуальність даної теми полягає в тому, що договір купівлі-продажу займає значне місце в повсякденному житті пересічних громадян, підприємців, а також в діяльності органів суду, нотаріату, господарського суду та інших.
Метою моєї роботи є ознайомлення з існуючою нормативною базою; розкриття загальних положень договору купівлі-продажу; проведення аналізу співвідношення даного виду договору з іншими, які опосередковують відносини щодо переходу права власності; визначення основних принципів роздрібної купівлі-продажу та майна державних підприємств у порядку приватизації; а також ознайомлення з практикою використання законодавства у сфері договірних відносин.
Для розкриття цих понять та положень було опрацьовано чимало юридичної літератури, законів та нормативно-правових актів, правову періодику. 

РОЗДІЛ I
Загальні відомості про договори купівлі-продажу
1.1	Зміст поняття «Договір купівлі-продажу» та його предмет.
Найбільш розповсюдженим видом угод є договори. Договором визнається угода двох або більше осіб, що спрямована на встановлення, припинення або зміну цивільних прав та обов’язків.
Зміст договору складають умови, за якими досягнута згода Сторін. Ці умови можуть бути як погоджені Сторонами, так і такими, що приймаються ними як обов’язкові з огляду на діюче законодавство.
Договір вважається укладеним, у випадку, якщо коли між його Сторонами досягнуто згоди за всіма його істотними умовами в потрібній у належних випадках формі. Оскільки договір є видом угоди, то до його форми застосовуються загальні правила про форму угоди. До цього слід додати, що договір може укладатися не лише шляхом складання одного документа, підписаного Сторонами, а й шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами тощо, підписаними Стороною, яка їх надсилає. 
Договори повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до їх умов. При цьому одностороння відмова від виконання договору і одностороння зміна його умов не допускається за винятком випадків, передбачених законом. 
Договір купівлі-продажу – один із найбільш розповсюджених договорів у цивільному обігу. Це договір, за яким одна Сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій Стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ціну).
Залежно від специфіки економічних відносин, що лежать в основі договору купівлі-продажу, розрізняють його види: (купівля-продаж: роздрібна, дрібнооптова, земельних ділянок тощо), кожний з яких має свої особливості.
Важливими умовами договору купівлі-продажу вважаються умови про предмет і ціну. До тих пір, поки Сторони не дійдуть згоди щодо цих двох умов, договір не може вважатись укладеним, незважаючи на погодження всіх можливих інших умов.
Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений, тобто набутий продавцем у майбутньому.
За договором купівлі-продажу, продавець зобов’язується передати покупцеві майно у власність або повне господарське розпорядження чи оперативне управління, а покупець у свою чергу зобов’язується прийняти це майно і сплатити за нього обумовлену угодою грошову суму.
Це оплатний двосторонній договір, спрямований на безповоротне відчуження продавцем майна і перехід його у власність покупця, та є юридичною підставою виникнення такого зобов’язального право-відношення, яке зумовлює появу у покупця абсолютного речового права. Договір купівлі-продажу має одноразовий характер, укладається переважно на те майно, що є в наявності і вже готове до відчуження, при цьому продавцеві сплачується вартість відчужуваного майна лише у грошовому вираженні. В деяких випадках для покупця важливішу роль відіграє право вимоги на відповідне майно, ніж саме майно. Оплата придбаного майна повинна здійснюватися у національній валюті України, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Договір купівлі-продажу є консесуальним, тому що права і обов’язки Сторін виникають у момент досягнення ними згоди щодо усіх важливих умов. Настання цього моменту може мати ряд особливостей, що зумовлено спеціальними вимогами до оформлення окремих видів договорів купівлі-продажу, без додержання яких укладена угода буде вважатися недійсною.
Зміст даного договору полягає в передачі майна від продавця до покупця. Разом із майном до покупця переходить і право власності на це майно. Звідси випливає, що право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. 
Предметом договору купівлі-продажу може бути всяке майно, яке не вилучено із цивільного обігу, навіть те, якого ще немає в натурі на момент укладення договору. Однак ряд предметів можуть бути придбані лише з особливого дозволу (наприклад, зброя, вибухові й радіоактивні речовини чи сильнодіючі отрути тощо). Щодо деяких інших предметів встановлений спеціальний порядок оформлення відповідного договору. Наприклад, договір купівлі-продажу жилого будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, а також підлягає реєстрації у виконавчому органі місцевої Ради. 
Договір купівлі-продажу належить до двосторонніх договорів, оскільки права та обов'язки виникають у обох сторін: продавець зобов'язаний передати майно і має право на грошову винагороду за це; а покупець зобов'язаний заплатити грошову суму і має право вимагати передачі йому майна. Цей договір завжди оплатний. 
Істотною умовою для цього виду договору визнається ціна товару. Цивільним кодексом передбачено, що продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням Сторін, якщо інше не передбачено законодавством. 

1.2	. Права та обов’язки Сторін при укладені Договору купівлі-продажу.
Покупець – це сторона договору купівлі-продажу, яка приймає або зобов’язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Покупцем може бути як фізична особа, так і юридична особа або держава.
Якщо Ви (покупець) не досягли віку 14 років, то маєте право вчиняти лише дрібні побутові правочини, це означає, що договір купівлі-продажу може бути укладений Вами у випадку, якщо він спрямований на задоволення побутових потреб (продукти харчування) і стосується предмета, який має невисоку вартість. Якщо Ваш вік становить від 14-ти до 18-ти років, крім перелічених вище видів договору купівлі-продажу, Ви маєте право здійснювати інші види договору за згодою батьків або усиновителів чи піклувальників, але при цьому необхідно варто знати, що на вчинення Вами, припустимо, договору купівлі-продажу авто чи нерухомого майна, - повинна бути нотаріально посвідчена згода вище вказаних осіб плюс дозвіл органу опіки і піклування. Згідно чинного законодавства Вам не може бути відмовлено у вчиненні даного правочину. Але відповідно до Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями та Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, продавець повинен відмовити Вам у продажу таких товарів, оскільки, продаж їх громадянам, які не досягли 18-річного віку – забороняється. Крім того, у разі виникнення сумніву стосовно віку покупця продаж алкогольних напоїв здійснюється за умови пред’явлення документу, що засвідчує його вік.
Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника.
Якщо в договорі купівлі-продажу покупцем виступає підприємство, установа чи організація, вони повинні мати статус юридичної особи, а угоди, які вони укладають – не повинні суперечити цілям їх діяльності, передбаченим в установчих документах.
Продавець – це сторона договору купівлі-продажу, яка передає або зобов’язується передати майно у власність другій стороні (покупцю). Продавцем може бути також як фізична та і юридична особа, держава.
Право продажу майна належить власникові, це означає, що приймати рішення про відчуження майна має право лише власник, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу продавець зобов’язаний передати покупцю не лише саме майно, але й право власності на нього. Але у деяких випадках законодавством передбачається, що право розпорядження майном може належати і не власнику. Зокрема, у законодавстві передбачено поняття примусового продажу, підставами для якого можуть бути продаж описаного у боржника майна, продаж заставного майна.
В укладенні договору купівлі-продажу не обов’язково брати участь власникові, він може здійснити свої права через представника, якщо в договорі купівлі-продажу продавцем виступає юридична особа з відповідним статусом, то угоди, які вони укладають не повинні суперечити цілям їх діяльності, передбаченим в установчих документах.
Відповідно до законодавства, передачею майна визначається вручення речі одержувачу, а так само здача транспортній організації для відправлення покупцю та здача на пошту для пересилання покупцю речей, що відчужуються. Законодавство передбачає, що продавець зобов’язаний передати покупцеві зазначене у договорі майно в строк, що зазначений у договорі купівлі-продажу, адже належне виконання означає виконання умов договору у встановлений строк – термін виконання визначається настанням певного моменту або закінченням періоду часу, коли зобов’язання повинно бути виконано. Сторони договору за взаємною згодою повинні встановити у договорі певний строк, коли саме продавець зобов’язаний передати товар покупцю. Якщо у договорі купівлі-продажу не визначений сторонами строк виконання продавцем обов’язку щодо передачі товару або визначений моментом пред’явлення вимоги, то у такому випадку покупець має право вимагати від продавця передачі товару, обумовленого договором у будь-який час. При цьому останній зобов’язаний передати покупцю зазначений у договорі товар у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайної передачі товару не випливає із договору купівлі-продажу або актом цивільного законодавства.
Право власності набувача виникає з моменту передачі майна, якщо інше не передбачено договором або законом. Обов’язок продавця передати майно покупцеві буде вважатись виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо в договорі встановлений обов’язок доставити товар, або у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий останньому в місці знаходження товару. 
Продавець і покупець на свій розсуд мають право визначити угодою будь-який інший момент, який не збігатиметься з моментом передачі речі. Крім того, законодавством визначається, що товар є наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці, при цьому продавець повинен проінформувати покупця про те, що майно, яке є предметом договору купівлі-продажу, готове до його передання. Якщо ж відповідно до договору продавець не зобов’язаний доставити товар або передати його покупцеві вважатиметься виконаним у момент здачі товару перевізникові для доставки покупцеві. У разі відмови передати проданий товар, покупець має право відмовитись від договору купівлі-продажу. При передачі товару у власність покупцеві, інша сторона повинна передати не лише саму річ, а й одночасно і приналежності товару, документи на нього.
Покупець стає власником товару тільки після того, як його власник передасть предмет договору купівлі продажу йому. Якщо покупець з продавцем домовились між собою, що покупець отримає майно за місцем свого знаходження, то право власності на зазначене майно у нього виникає після реального отримання товару, і після того, як він зі свого боку сплатить певну суму за придбаний товар.
Що стосується нерухомого майна, то право власності на жилий будинок за договором про його відчуження не може виникнути у продавця раніше нотаріального посвідчення, оскільки такий договір набуває юридичної суми лише з моменту його нотаріального посвідчення. У разі відмови передати проданий товар або у разі невиконання продавцем обов’язку передати майно, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.
Якщо Ви покупець, то пам’ятайте, що маєте повне право відмовитися від договору купівлі-продажу у випадку, якщо продавець товару так і не передасть Вам приналежностей чи документів, що стосуються товару у встановлений Вами строк для їх надання. У цьому випадку Ви повинні повернути зазначений товар. У випадку, коли продавець порушує свої зобов’язання, наприклад, він одержав суму попередньої оплати, а сам при цьому не передав Вам товар відповідно до умов договору у встановлений строк, - Ви як покупець маєте право вимагати передання оплачених товарів або повернення суми попередньої оплати. Право вибору при цьому належить тільки Вам. На суму попередньої оплати нараховуються проценти від дня, коли товар мав бути переданий до дня фактичного передавання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Законодавством передбачається порівняно небагато випадків, коли потрібно спеціальне оформлення договірних відносин купівлі-продажу. Зазвичай для укладення такого договору не має потреби у складанні відповідних документів.
Законодавством передбачається, що у письмовій формі повинні укладатися договори купівлі-продажу земельних ділянок, цілісних майнових комплексів, житлових будинків, квартир, іншого нерухомого майна. До нерухомого майна належать земельні ділянки , та об’єкти, що розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Такі договори підлягають обов’язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, яка проводиться у виконавчому комітеті відповідної місцевої ради.
Але, якщо виникає потреба у складанні договору купівлі-продажу, то необхідно знати, як він складається та які умови можна в ньому передбачити. (Зразок договору купівлі-продажу подано у Додатку 1).

РОЗДІЛ II
Особливості деяких видів договору купівлі-продажу.
2.1. Роздрібна торгівля як особливий вид договорів купівлі-продажу.
 Договір роздрібної купівлі-продажу служить правовою підставою набуття фізичною або юридичною особою права власності. Він підтверджує наявність зобов’язального право-відношення між торговельним підприємством і покупцем; служить належною правовою гарантією захисту порушення прав споживачів. На продавця в договорі роздрібної купівлі-продажу покладаються додаткові обов’язки, а покупцю надаються певні привілеєві права. Такий договір має ознаки публічного і приватного договору. Найбільш поширеними і загальними для підприємців є договори поставки і договори роздрібної купівлі-продажу. Суттєво спільним у цих договорах є те, що продавцями у вказаних договорах обов’язково є суб’єкти підприємницької діяльності, а суттєво різним є те, що покупцями у договорах поставки є також суб’єкти підприємницької діяльності, а в договорах роздрібної купівлі продажу – не є суб’єкти підприємницької  діяльності, а особи, які придбають товар для особистого, домашнього чи іншого використання, не пов’язаного з підприємницькою діяльністю. 
Зазначимо, що якщо продавцями в договорах купівлі-продажу виступають фізичні особи, які не є суб’єктами підприємницької діяльності, такі договори не належать до вказаних типів договорів і регулюються загальними правилами щодо договорів купівлі-продажу. 
Разом з тим класифікація договорів відповідно до глави 30 Господарського Кодексу України (ГКУ) здійснюється дещо по-іншому. Згідно з ч. 1 ст. 263 ГКУ, господарсько-торгівельною є діяльність, що здійснюється суб’єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних послуг. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГКУ, господарсько-торговельна діяльність опосередковується господарськими договорами поставки, контрактації с/г продукції, енергопостачання, купівлі-продажу, оренди, бартеру, лізингу та іншими договорами. Згідно з ч. 3 ст. 265 ГКУ, за договором поставки одна Сторона – постачальник зобов’язується передати в обумовлені строки другій Стороні – покупцеві товар, а покупець зобов’язаний прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. Сторонами договору поставки можуть бути суб’єкти господарювання, зазначені у ст.. 55 ГКУ, реалізація суб’єктами господарювання товарів не господарюючим суб’єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. (Зразок Договору поставки подано у Додатку 2). Отже, у контексті ГКУ щодо договорів поставки як договорів між суб’єктами господарювання, а також договорів контрактації сільськогосподарської продукції, енергопостачання, міни – розбіжності з Цивільним Кодексом України (ЦКУ) відсутні. Але ці договори не об’єднуються єдиним поняттям «купівля-продаж». Разом з тим зіставлення ч. 4 ст. 263 та ч. 6. Ст.. 265 ГКУ дає підстави вважати, що «купівля-продаж» у розумінні ГКУ означає роздрібна купівля-продаж.
Найбільш поширеною правовою формою регулювання підприємницьких відносин з постійного та ритмічного постачання продукції і товарів вважається договір поставки, завдяки цьому договору, з одного боку, забезпечуються потреби товаровиробників у матеріальних ресурсах, а з другого – гарантований збут товарів і задоволення потреб оптових та роздрібних торговельних організацій, посередницьких структур у товарах для насичення ними ринку. У відносинах поставки не обмежується участь посередників, які забезпечують поставку необхідної сировини, матеріалів, напівфабрикатів тощо. 
Договір поставки – це правочин, за яким продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або  в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. На підставі договору поставки здійснюється передання товарів. Такими товарами можуть бути речі, визначені родовими ознаками – продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків, прейскурантах чи товарознавчих документах. За договором поставки можуть передаватися і продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачене законодавством. Договори постави не можуть укладатись стосовно передання цінних паперів, хоча в господарській практиці і стали вживати словосполучення «поставка цінних паперів» у розумінні «передання цінних паперів». Сторонами договору поставки є постачальник і покупець. Постачальниками і покупцями виступають, як правило, суб’єкти підприємницької діяльності, які спеціалізуються на виробництві або купівлі-продажу певних товарів. 
Споживач (покупець) має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар, продукцію, що пропонується до продажу. В цьому випадку під поняттям інформації мається на увазі документовані або публічно оголошені відомості про товар. Під необхідною та достовірною інформацією слід мати на увазі її повноту. Вона має бути надана покупцю до придбання товару чи замовлення послуги. Відповідно до законодавства, що регулює питання захисту прав споживачів, то вони мають право на одержання інформації про продукцію, яка повинна містити:
	Назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;
	Найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція;
	Дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування – про склад, номінальну вартість, харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт;
	Відомості про вміст шкідливих для здоров’я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановленні нормативно-правовими актами;
	Позначку про наявність у її складі генетичного модифікованих компонентів;
	Дані про ціну, умови та правила придбання продукції;
	Дату виготовлення, відомості про умови зберігання;
	Гарантійні зобов’язання виробника;
	Правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;
	Строк придатності (служби) товару, відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;
	Найменування та місцезнаходження виробника і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.
Щодо продукції, яка підлягає обов’язковій сертифікації, споживачу повинна надаватись інформація про її сертифікацію, адже сертифікат є підтвердженням, здійсненим органом сертифікації, того, що форма, розміри і технічні вимоги до товару відповідають державним стандартам. Зазначена інформація доводиться до споживача в технічній документації, прикладеній до товару, на етикетках, чи маркуванням іншим способом, прийнятим для окремих видів товарів. Продукти харчування, упаковані чи розфасовані в Україні – повинні супроводжуватися інформацією про їх походження.
Здійснюючи продаж товарі продавець зобов’язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонує до продажу. Крім того, він має забезпечити надання інформації в такому обсязі, щоб у покупця склалося чітке уявлення про властивості товару та правила користування, збереження його і він на основі цих відомостей міг вибрати необхідний йому товар.
Інформацію про продукцію продавець повинен розмістити у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача може доводити до нього за допомогою засобів дистанційного зв’язку.
У разі, якщо за певних умов продукція може бути небезпечною для життя, здоров’я споживача та його майна, навколишнього природного середовища, то продавець, так само як і виробник, зобов’язані довести до відома споживача інформацію про таку продукцію і можливі наслідки її використання.
Дотримуйтесь вимог законодавства стосовно надання інформації про сертифікацію продукції, наявності переліку відомостей, які повинні міститись на етикетках лікеро-горілчаних та тютюнових виробів, переліку відомостей на етикетках примірників аудіовізуального твору та фонограми тощо. Якщо продавцем не було надано інформації достовірної про товар, він відповідає за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо останній доведе, що вони виникли у зв’язку з відсутністю у нього такої інформації.
Якщо Ви покупець і якщо порушено Ваші споживацькі права на отримання інформації про товар, то правові наслідки ненадання Вам необхідної інформації розрізняються в залежності від того, укладений договір роздрібної купівлі-продажу чи ні. 
У першому випадку, Ви маєте право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору. У другому випадку – коли такий договір вже укладено, Ви маєте право в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди.
Крім того, в разі якщо продавцем не було надано покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, перший несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо останній доведе, що вони виникли після передання товару йому, якщо покупець доведе, що вони виникли у зв’язку з відсутністю у нього такої інформації.
Якщо ж Ви продавець, то повинні чітко знати права споживачів на отримання інформації, а також мати уявлення про те, які вимоги можуть бути висунуті покупцем у зв’язку з порушенням цих прав. Звертайте увагу на вимоги до добросовісної реклами, та на те, що в разі завдання Вами такою рекламою збитків покупцю, вони підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Навіть, якщо Ви не отримали від виробника відповідної інформації про товар, то не звільняєтесь від відповідальності.
Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну, а також усі ті умови, відносно яких за заявою однієї із сторін отримано згоду. Іншими словами, договір не може вважатися укладеним, доки сторони не дійдуть згоди щодо цих двох умов, незважаючи на погодження всіх інших умов. При укладенні договору купівлі-продажу сторони повинні дійти згоди також відносно кількості товару, що є предметом договору купівлі-продажу. Кількість товарів, що продається, повинна встановлюватися у договорі у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
При укладенні договору купівлі-продажу сторони можуть погодити умову щодо кількості товару шляхом становлення у договорі порядку її визначення. Законодавство передбачає випадки, коли продавець передає покупцеві за договором купівлі-продажу товар у кількості, що більша, ніж зазначена у договорі. Наприклад, у договорі енергозбереження, у якому покупцем енергії є громадянин, кількість енергії не визначається, оскільки особа має право використовувати енергію для побутового використання у необхідній кількості, однак її кількість встановлюється за даними обліку про її фактичне використання або іншим передбаченим у договорі способом.
Якщо відбулася передача товару більшої, ніж визначено у договорі кількості, покупець товару зобов’язаний сповістити продавця про це. Іноді існують випадки, коли продавець не повністю виконує свої обов’язки щодо передачі товару у зазначеній кількості, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, тоді покупець має право вимагати від першого передати кількість товару, якої не вистачає; або відмовитися від товару, який вже був переданий та відмовитися відповідно від оплати його, а якщо товар вже був оплачений – вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
З визначенням кількості товарів, що підлягають передачі відповідно до договору купівлі-продажу, тісно пов’язане поняття асортименту – повного співвідношення товару за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками. Тобто розподіл товарів за окремими групами та співвідношення їх становлять асортимент, він обумовлюється або у самому договорі, або у специфікації, яка додається до договору та є його невід’ємною частиною. Розрізняють асортимент груповий і розгорнутий. 
Груповий асортимент – це відношення більш-менш значних груп певної продукції, яка зазначена у договорі купівлі-продажу, а розгорнутий – це характеристика в договорі окремих груп належної до договору продукції з детальнішими показниками. Асортимент товарів встановлюється у договорі у відповідності із замовленням покупця та відображає передусім його потреби.
У процесі виконання договору купівлі-продажу сторони можуть уточнювати асортиментні показники, вносити зміни до встановлених позицій асортименту. Наприклад, у тому випадку, якщо у договорі визначений тільки груповий асортимент, розгорнутий асортимент визначається у процесі виконання договору у відповідності зі специфікаціями покупця. Це означає, якщо покупець має намір купити певну кількість канцелярських наборів, у подальшому договором може бути визначено окремі його особливості. Якщо договором купівлі-продажу передбачено передавання товару у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками, продавець зобов’язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.
У договорі купівлі-продажу шляхом посилання на стандарти, технічні умови чи шляхом її характеристики по суті – на комплектність продукції має істотне значення для визначення ціни продукції, яка повинна бути передана покупцю відповідно до умов договору купівлі-продажу. Все, що включається до комплекту, оплачується за встановленою ціною на продукцію. Запасні частини, приладдя – не входять до комплекту і оплачуються окремо.
Однією з умов договору, яка характеризує предмет купівлі-продажу з точки зору придатності його до використання за цільовим призначенням, є умова щодо якості продукції і зумовлюють її здатність задовольнити відповідно до свого призначення потреби споживачів. Якість речей, що продаються, повинна відповідати стандарту, технічним умовам або зразкам, встановленим для речей такого роду. Зокрема, на товари, що ввозяться на територію України, повинен бути передбачений законодавством документ, який підтверджує їх належну якість (сертифікат). Вимоги до певних видів товарів встановлюється нормативними актами зі стандартизації: державними стандартами України, галузевими стандартами, технічними умовами.
З метою попередження реалізації продукції, небезпечної для життя, здоров’я та майна громадян і навколишнього середовища, сприяння споживачеві у компетентному виборі продукції проводиться обов’язкова або добровільна сертифікація. У випадку, якщо у договорі відсутні умови про якість проданої речі, то вона за якістю повинна відповідати вимогам – бути придатною для звичайного використання за своїм призначенням або для цілей, передбачених договором.
Як і продавцю так і покупцю необхідно знати що з метою уникнення порушень споживацьких прав товар, який продавець передає або зобов’язаний передати покупцю, має відповідати вимогам щодо якості в момент його передання, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Це означає, що товари, які продавець зобов’язаний передати покупцю, мають відповідати умовам договору купівлі-продажу або певним обов’язковим вимогам у момент їх передавання, і в межах розумного строку мають бути придатними для мети, з якою товари такого роду, звичайно, використовувалися. Щодо питання забезпечення належної якості, надійності та довговічності продукції, призначеної для тривалого використання чи зберігання, важливе місце належить гарантійним строкам, термінам, протягом яких виробник бере на себе зобов’язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв’язку з введенням її в обіг. З інформацією щодо гарантійного строку товару кожен може ознайомитися в паспорті на продукцію або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до продукції.

2.2. Договір купівлі-продажу житлових будинків і квартир 

Договір купівлі-продажу житлового будинку і квартири має певні особливості. Суворі вимоги чинного законодавства до дотримання форми договору пояснюються важливістю житлового будинку і квартири як об'єкта права приватної власності. Такий договір купівлі-продажу обов'язково повинен бути нотаріально посвідченим і підлягає державній реєстрації.
Договір купівлі-продажу житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки та іншого нерухомого майна укладається за місцезнаходженням будівлі (Згідно ст. 55 Закону України "Про нотаріат").
При посвідченні договору купівлі-продажу продавець зобов'язаний надати документи, які підтверджують його право власності на майно, яке відчужується. 
Право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: 
•	нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни;
•	спадковим договором;
•	свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів);
•	свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися;
•	свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна;
•	свідоцтвом про право на спадщину;
•	свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя;
•	договором про поділ майна;
•	договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно;
•	договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно;
•	іпотечним договором, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що укладений після набрання чинності Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", або договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якими передбачена передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки;
•	рішенням суду;
•	договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, за умови реєстрації права власності в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.
Іноді квартири продають спадкоємці померлого, не маючи при цьому відповідних повноважень. Слід пам'ятати, що заповіт не є доказом того, що продавець є власником квартири померлого громадянина. Таким власником він стає лише півроку після відкриття спадщини (тобто після смерті спадкоємця), отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини.
У випадку, якщо від імені продавця за довіреністю виступає довірена особа, не виключається, що така довіреність може бути недійсною (довіритель помер чи визнаний недієздатним тощо), і тоді укладений довіреною особою правочин також буде недійсним.
Якщо будинок належить подружжю на праві спільної власності, необхідна взаємна згода кожного на його продаж. Така згода має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Якщо продавцеві належить частина будинку або квартири на праві спільної власності, необхідно надати доказ про відмову співвласників від переважного права купівлі цієї частки.
Продавець зобов'язаний надати довідку-характеристику з Бюро технічної інвентаризації, яка містить характеристику будівлі, а якщо в населеному пункті інвентаризація не проведена, то довідку виконкому відповідної Ради. 
Різноманітні господарські забудови є підсобними забудовами і разом з будинком є єдиним цілим. У разі продажу будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору купівлі-продажу не було передбачено інше. Якщо квартира належить державній організації, то її можна продати тільки з дозволу Фонду державного майна України.
Нотаріус зобов'язаний перевірити відсутність заборони на відчуження будинку (квартири) чи арешту. Заборона на відчуження може бути, наприклад, у зв'язку з укладенням продавцем договору під заставу житлового будинку. Якщо покупець дав згоду придбати будинок і відповідати за зобов'язаннями продавця, то за згодою Кредитора такий договір може бути посвідчений. Довідка про відсутність заборони дійсна протягом трьох місяців. Для запобігання можливій недобросовісності продавця таку довідку потрібно вимагати для надання напередодні посвідчення договору. Ціна нерухомого майна, що продається, визначається угодою сторін, але не може бути меншою за балансову оцінку, яку зазначено в довідці-характеристиці. За посвідчення договору купівлі-продажу нотаріус стягує державне мито в розмірі 5 % від суми договору (але не менше як 0,5 % неоподатковуваного мінімуму доходів громадян), а якщо будинок відчужується близьким родичам чи дітям, подружжю, батькам, то розмір державного мита становить 1 % (але не менше ніж 0,2 % неоподатковуваного мінімуму доходів громадян). При укладенні договору на біржі, в агентстві нерухомості державне мито стягується в таких самих розмірах.
Після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, покупець зобов'язаний звернутись до Бюро технічної інвентаризації і перереєструвати на себе придбане домоволодіння.
Покупець має право заявити претензію за недоліками в будинку, якщо їх було виявлено не пізніше ніж за три роки з дня передачі будинку покупцеві, а якщо день передачі установити неможливо — з дня укладення договору купівлі-продажу.
Аналогічні вимоги пред'являють при продажу іншого нерухомого майна — гаража, садового будинку.

2.3. Договір купівлі-продажу в зовнішньоторговельній діяльності.
 Зовнішньоторговельний договір (контракт) — це договір постачання матеріальних благ, прийнятий у міжнародній торгівлі, який укладається між експортером та імпортером, та спрямований на встановлення, зміну або припинення їхніх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоторговельній діяльності.
Типові контракти купівлі-продажу товарів розробляються торговельними палатами, монополістичними об'єднаннями, великими фірмами, Європейською економічною комісією ООН; а на багато товарів типові контракти розробляють галузеві національні союзи підприємців, причому для кожного товару може складатися кілька їх варіантів. При розробці міжнародних контрактів керуються Конвенцією ООН про міжнародні договори купівлі-продажу товарів та Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС. У практичній діяльності, як правило, кожна фірма повинні мати широкий набір типових контрактів.
Зовнішньоторговельний контракт включає такі розділи як: преамбулу; предмет контракту; кількість та якість товару, базисні умови постачання; ціну і суму контракту; умови платежів, умови здавання-приймання товару; упаковку і маркування товару; заяву претензій; форс-мажорні обставини; санкції та рекламації; вирішення спірних питань. У цілому структура зовнішньоторговельного контракту аналогічна звичайному договору поставки, однак деякі з умов зовнішньоторговельного контракту мають особливості свого трактування.
Преамбула — це вступна частина контракту, в якій зазначаються номер, місце і дата підписання контракту, визначаються сторони (організації, фірми), від імені яких укладається договір, та найменування документів, якими керуються контрагенти під час укладення договору.
Предмет контракту містить розгорнуту характеристику товару, який реалізується за цим контрактом. Якщо номенклатура товарів досить велика, цей розділ може виноситися за текст контракту у вигляді специфікацій, які є невід'ємною частиною того самого контракту і що обумовлюється в тексті самого контракту.
Кількість товарів, що підлягають постачанню, установлюється по кожній товарній позиції відповідно до систем мір та ваг, що застосовуються в різних країнах, і як їх еквівалент — у метричній системі. Якість товарів визначається за сукупністю основних властивостей, здатних підтвердити можливість використання за основним призначенням, і встановлюється посиланням на стандарти, технічні умови, зразки тощо.
Базисні умови постачання (відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів у редакції 1990 року) визначають вид транспорту й обов'язки контрагентів щодо поставки товару, визначають момент переходу ризиків від однієї сторони до іншої (Таблиця №2). Стосовно до обов'язків продавця сукупність умов ІН-КОТЕРМС у редакції 1990 року поділяється на чотири групи:
група Е — відвантаження товару;
група F— основні видатки з перевезення не оплачено;
група С — основні видатки з перевезення товарів оплачено;
група D — постачання товару.

Таблиця №2
Класифікація умов Інкотермс з погляду обов'язків продавця (експортера) матеріальних благ
Обов'язки продавця 	
Умови IHKOTEPMC 	
Група 	
Короткий зміст умови 	

Відправлення товару 	
Франко-завод 	
Е 	
EXW. Зобов'язання продавця щодо поставки товару вважається виконаним після того, як він надав покупцеві товар на своєму підприємстві, передав відповідні документи та право власності на товар згідно з вимогами договору, про що одержав підтвердження відповідним свідоцтвом про поставку від покупця 	

Основні видатки на перевезення не оплачені 	
Франко-перевезення 	
F 	
FCA. Зобов'язання продавця щодо поставки вважається виконаним після передачі товару, очищеного від мита на експорт, під відповідальність перевезення, названого покупцем, у погодженому місці або пункті, а також передачі відповідних документів та права власності на товар згідно з вимогами договору, про що одержав підтвердження відповідним транспортним або еквівалентним електронним повідомленням 	

Франко- вздовж 
борту 	
F 	
FAC. Зобов'язання продавця щодо поставки вважається виконаним після розміщення товару вздовж борту на причалі або на ліхтерах в указаному порту поставки 	

ФОБ Франко-борт 	
F 	
FOB. Зобов'язання щодо поставки вважається виконаним після того, як товар передано через поручні судна в погодженому порту відвантаження 	

Основні видатки на перевезення оплачені 	
Вартість і фрахт 	
С 	
CFR. Зобов'язання продавця щодо поставки вважаються виконаними після поставки товару в погоджений порт призначення в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт необхідні для поставки товару в погоджений порт призначення 	

СІФ Вартість, страхування та фрахт 	
С 	
CIF. Зобов'язання продавця щодо поставки вважаються виконаними після поставки товару в погоджений порт призначення в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження Продавець повинен забезпечити морське страхування для усунення ризиків загибелі або пошкодження товару гід час перевезення 	

Обов'язки продавця 	
Умови IHKOTEPMC 	
Група 	
Короткий зміст умови 	

Основні видатки на перевезення оплачені 
	
Перевезення оплачено до 	
С 	
CPT. Зобов'язання продавця щодо поставки вважається виконаним після поставки товару на зберігання перевізнику. Продавець оплачує фрахт за перевезення товару до погодженого місця призначення 	

Перевезення і страхування оплачені до 	
С 	
СІР. Зобов'язання продавця щодо поставку? вважається виконаним після поставки товару на зберігання перевізнику з забезпеченням страхування вантажу для усунення ризиків покупця у зв'язку 3 загибеллю або пошкодженням товару при перевезенні 	

Поставка до кордону 	
D 	
DAF. Зобов'язання продавця вважаються виконаними в момент прибуття товару, очищеного від мита на експорт, у зазначений пункт і місце на кордоні, однак до вступу на митний кордон країни, зазначеній у договорі 	

Доставлено, франко-судном 	
D 	
DES. Зобов'язання продавця щодо поставки вважаються виконаними після того, як товар наданий покупцю на борт судна, не очищений від мита на імпорт у погодженому порту призначення. Продавець має нести всі витрати і ризики, пов'язані з доставкою товару в погоджений порт призначення. 	

Поставка товару 	

Доставлено, франко-причал 	

D 	

DEQ. Зобов'язання продавця щодо поставки вважаються виконаними після того, як він надав товар у розпорядження покупця на причалі (товарній пристані) 	

Доставлено, мито не сплачене 	
D 	
DDU. Зобов'язання продавця щодо поставки вважаються виконаними після того, як він надав товар у розпорядження покупця в погодженому місці країни імпорту. Продавець повинен нести витрати і ризики, пов'язані з поставкою товару (за винятком мита, податків та інших зборів, що сплачуються при ввезенні) 	

Доставлено, 
мито 
сплачене 	
D 	
DDP Зобов'язання продавця щодо поставки вважаються виконаними після того, як він надав товар у розпорядження покупця в погодженому місці країни імпорту. Продавець зобов'язаний нести ризики і втрати, включаючи мито, податки та інші збори, пов'язані з поставкою товару до погодженого місця. 	

Відповідно з цим принципом обов'язки продавця поступово зростають — від мінімальних в групі Е до максимальних у групі D. При цьому витрати, які несе продавець, включаються в ціну товару.
Ціна і сума контракту — це сума грошей у визначеній валюті, яку покупець зобов'язаний сплатити продавцеві за одиницю товару чи весь товар, поставлений на обумовлених умовах у встановлений у контракті пункт. Ціни контрактів можуть виражатись у валюті країни експортера, імпортера чи третьої країни. Залежно від способу фіксації вирізняють тверду, рухому, плаваючу з наступною фіксацією ціни. Крім цього, у міжнародній оптовій торгівлі існує специфічна система знижок до ціни. Умови прийому-передачі товару визначають строки і дати постачання товарів за цим контрактом. Строк поставки — момент, коли продавець зобов'язаний передати товар у власність покупцю або вповноваженої ним особи і може бути визначений календарним днем, періодом, протягом якого повинна бути здійснена поставка, або як певна умова: "негайно", "швидко", "без затримки", "зі складу" тощо. За дату постачання за погодженням сторін може братися: дата здавання товару перевізнику або експедиційній фірмі, дата видачі варанту (складського свідоцтва), дата підписання акту прийому-передачі тощо. В контрактах може передбачатися також і дострокова поставка. 
Умови платежів визначають спосіб, порядок та строки фінансових розрахунків та гарантії виконання сторонами взаємних платіжних зобов'язань. Валютою розрахунків може братися валюта контракту, валюта однієї зі сторін контракту або валюта третьої країни. Строки розрахунків вказуються сторонами в контракті як конкретний період, протягом якого має відбутися платіж, і залежать від обумовленого моменту переходу права власності на товар. Основними способами розрахунків у міжнародній практиці є банківський перерахунок, платіж з авансом і платіж у кредит. Прийнятними формами розрахунків є інкасо, акредитив, за відкритим рахунком, переказом, чеком, векселем тощо.
Упаковка і маркування товару передбачає узгодження сторонами вимог до упаковки товару та нанесення на нього відповідного маркування. Порядок відвантаження передбачає не тільки обов'язковість технологічного забезпечення навантажувальних робіт, а й необхідність своєчасного інформування продавцем покупця про готовність до відвантаження і завершення цього процесу. Одночасно з повідомленням про відвантаження покупцеві за допомогою засобів зв'язку надсилається пакет відвантажувальних документів. Форс-мажорні обставини передбачають, в яких випадках сторони звільняються від відповідальності за невиконання умов договору через обставини непереборної сили. Строк дії форс-мажорних обставин підтверджується торгово-промисловою палатою відповідної країни.
Санкції та рекламації встановлюють порядок застосування штрафних санкцій, відшкодування збитків та пред'явлення рекламацій у зв'язку з невиконанням одним з контрагентів своїх зобов'язань. Розміри штрафних санкцій мають бути чітко визначені в контракті (у відсотках від вартості недопоставленого товару або суми неоплачених коштів, строки, протягом яких можуть бути заявлені рекламації). Претензії можуть висловлюватися лише щодо тих питань, які не були врегульовані процедурою здавання-приймання; вони надсилаються в письмовому вигляді й мають містити конкретну вимогу до продавця щодо порядку усунення недоліків. Арбітраж передбачає порядок урегулювання спорів і суперечок, претензій і рекламацій, які не можуть бути вирішені сторонами способом переговорів.
	
РОЗДІЛ III
Гарантії забезпечення виконання договорів купівлі-продажу
З інформацією щодо гарантійного строку товару Ви можете ознайомитися в паспорті або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до продукції.
Гарантійний строк – це гарантія продавця про те, що протягом певного проміжку часу проданий товар відповідатиме певним вимогам, зазначеним у договорі чи законодавстві. При цьому гарантійний строк починає спливати з моменту передавання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.
Гарантійний строк на комплектуючі вироби не може бути менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими документами, актами чи самим договором, і починає спливати одночасно з ним. Законодавством також визначено перелік сезонних товарів, гарантійні терміни на які обчислюються з початку відповідного сезону. Для сезонних товарів гарантійні строки обчислюються з моменту настання сезону (Див. Таблицю 1):
Таблиця 1
Для одягу, хутряних та інших виробів:	
Весняно-літнього асортименту	Гарантійний строк починається з 1 квітня	
Осінньо-зимового асортименту	Гарантійний строк починається з 1 жовтня	

Для взуття:	
Зимового асортименту	Гарантійний строк встановлено з 15 листопада по 15 березня	
Весняно-осіннього асортименту	Гарантійний строк встановлено 
з 15 березня по 15 травня;
з 15 вересня по 15 листопада	
Літнього асортименту	Гарантійний строк встановлено 
з 15 травня по 15 вересня	
Термін придатності є строком, протягом якого у разі додержання відповідних умов зберігання та експлуатації чи споживання продукції її якісні показники і показники безпеки повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів та умовам договору. Іншими словами строком придатності вважається строк, із закінченням якого товар вважається непридатним для використання за призначенням.
Для медикаментів, харчових продуктів, виробів побутової хімії, парфумерно-косметичних, інших товарів, споживчі властивості яких можуть з часом погіршуватися і становити небезпеку для життя та здоров’я, майна споживачів і навколишнього природного середовища, встановлюється строк придатності, який зазначається на етикетках, упаковках чи інших документах, що додаються до неї при продажу, і який вважається гарантійним строком.
Термін придатності визначається періодом часу, який обчислюється з дня його виготовлення і протягом якого товар є придатним для використання, або датою, до настання якої товар є придатним для використання.
Якщо покупець позбавлений можливості використовувати товар, щодо якого договором купівлі-продажу встановлений гарантійний строк, у зв’язку з обставинами, що залежать від продавця, цей строк не спливає до усунення відповідних обставин продавцем.
Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати його у зв’язку з виявленими в ньому недоліками, та якщо покупцем було вчасно про це повідомлено продавця. У випадку, якщо покупцю замінено товар неналежної якості на товар, що відповідає умовам договору купівлі-продажу, то він повинен знати, що сплив гарантійного строку на нього повинен починатись з моменту заміни.
Це означає, що при виконанні гарантійних ремонтів гарантійний строк збільшується на час перебування товару в ремонті, зазначений час повинен обчислюватися від дня, коли покупець звернувся з вимогою про усунення недоліків, а при обміні товару – гарантійний строк повинен обчислюватись спочатку – з дня обміну.
Для того, щоб застрахувати себе від купівлі простроченого товару, якщо Ви покупець – ретельно перевіряйте строк придатності товару, який зазначається на етикетці, упаковці чи документах, що додаються до них при реалізації, і який вважається гарантійним строком. Продавець зобов’язаний Вам передати товар, на який встановлений строк придатності, з таким розрахунком, щоб він міг бути Вами використаний за призначенням до закінчення цього строку. А Ви, якщо збираєтесь придбати товар, на якому строк придатності не зазначено чи зазначено з порушенням вимог нормативних документів – майте на увазі, що це може призвести до негативних для Вас наслідків, а продавець такими діями порушує закон. Якщо ж Ви все ж таки не звернули увагу на те, що на придбаний Вами товар не встановлено гарантійний термін чи строк придатності, то Ви маєте право пред’явити продавцю відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено Вами протягом 2-х років.
Гарантійне зобов’язання продавця так само як і виробника не припиняється, якщо у нього немає можливості виконати гарантійний ремонт з причини відсутності необхідних для його виконання матеріалів, комплектуючих або запасних частин.
Що необхідно знати покупцю про захист своїх порушених прав, пов’язаних з придбанням товару з недоліками. При порушенні його прав, що виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору купівлі-продажу, він має право звернутися до судових органів з вимогою про захист своїх порушених прав. 
Особлива увага звертається на те, що позовна давність щодо вимог у зв’язку із недоліками проданого товару обчислюється від дня виявлення недоліків у межах двох років, якщо на товар не встановлено гарантійний строк або строк придатності, а відносно нерухомості – трьох років, якщо договором не встановлено іншого строку.
Якщо ж на товари, що є предметом договору купівлі-продажу, встановлений строк придатності, то позовна діяльність обчислюється від дня їх виявлення у межах цих строків.
Це означає, що у разі якщо законні вимоги покупця з приводу товару неналежної якості не були задоволені продавцем, то перший може звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. При цьому слід пам’ятати, що позивач в такому випадку звільняється від сплати державного мита.
Розглянемо приклади складання окремих процесуальних документів щодо захисту порушених прав. (Зразки деяких позовних заяв подані у Додатках: №3, №4).
Шкода як підстава відповідальності – це збиток, заподіяний майну внаслідок його ушкодження, знищення, псування, або особі через утрати заробітку внаслідок каліцтва, інше ушкодження здоров’я, або навіть і смерть годувальника. Відповідальність настає, якщо причина шкоди пов’язана з протиправною поведінкою і є наслідком недоліків товарів, робіт та послуг.
Законодавство визначає, що відповідальність за заподіяння шкоди внаслідок недоліків товарів поряд із продавцем несе також і його виробник. Слід мати на увазі, що шкода життю, здоров’ю чи майну може бути заподіяна не тільки через те, що в товарах маються конструктивні, технологічні, рецептурні та інші недоліки, але і внаслідок ненадання необхідної і достовірної інформації про товар. Шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров’я або смертю у зв’язку з придбанням товару неналежної якості відшкодовується продавцем або виготовлювачем товару у повному обсязі.
Право на відшкодування шкоди визнається за будь-яким потерпілим незалежно від того, чи перебував він з продавцем у договірних відносинах, тобто, якщо громадянином було придбано харчові продукти, які не відповідали вимогам щодо якості їх, і внаслідок їх споживання самим громадянином та його гостями – всім цим особам було завдано значного порушення здоров’я, заподіяна шкода повинна бути відшкодована і особам, які не були безпосередньо покупцями товару.
Позов про відшкодування шкоди може бути пред’явлений продавцю товару чи його виготовлювачу на вибір потерпілого. Продавець, виробник товару, виконавець робіт звільняються від відшкодування шкоди, якщо доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару. Шкода, завдана внаслідок недоліків товарів, робіт чи послуг, підлягає відшкодуванню також у випадках, якщо порушуючи вимогу закону не було встановлено строку придатності товару або особу не було попереджено про необхідні дії після спливу строку придатності і про можливі наслідки в разі невиконання цих дій.
Шкода, завдана внаслідок недоліків товарів, робіт або послуг, підлягає відшкодуванню, якщо її завдано протягом встановлених строків придатності товару, а якщо вони не встановлені, - протягом десяти років від дня виготовлення товару, виконання робіт. 

Висновки
На підставі вищевикладеного можна зробити висновок, що договір купівлі – продажу має дуже важливе значення і є не тільки юридичною підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав і обов`язків. Варто зазначити, що його призначення значно ширше. Він виконує важливу право-регулюючу, а також правозахисну функцію, що є визначальним моментом для характеристики призначення будь-якого договору, а в даному випадку договору купівлі-продажу. 
Цивільний кодекс встановлює, що договір купівлі-продажу є угодою, за якою одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві); покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу є оплатним, двостороннім і консенсуальним. Відповідно до ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути: товари, що є у продавця на момент укладення договору або будуть придбані чи набуті продавцем у майбутньому, майнові права та право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. 
Предметом договору купівлі-продажу житла може бути окрема індивідуально визначена річ: квартира, будинок тощо, це означає, що предметами договору купівлі-продажу можуть бути ті об`єкти права власності, що відповідно до Закону України „Про власність” можуть належати юридичним чи фізичним особам на праві власності. 
Договір купівлі-продажу житла укладається в письмовій формі, підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Суворі вимоги чинного законодавства до дотримання форми договору роз’яснюються важливістю житлового будинку і квартири як об`єкта права власності. Залежно від того, що є предметом договору купівлі-продажу, він може бути укладеним як в усній, так і в письмовій (простій чи нотаріальній) формі.
Купівля-продаж майна здійснюється шляхом укладення відповідного договору. 
Випадки, коли угода має бути укладена в письмовій формі або посвідчена в нотаріальному порядку, прямо зазначені в законі. При цьому договір купівлі-продажу, під час оформлення якого не додержано обов'язкової нотаріальної форми - вважається недійсним з моменту його укладення, якщо таку форму встановлено законом, 
Чинним законодавством передбачено, що договори купівлі-продажу жилих будинків та земельних ділянок, з метою запобігання їх недійсності - мають бути нотаріально посвідченими. 
Проте за бажанням сторін договору нотаріально може бути оформлена також і угода, для якої обов'язкова нотаріальна форма не передбачена, наприклад, договори про встановлення порядку користування житлом, оренди, найму, позики тощо. Відмова у посвідченні такої угоди є протизаконною. 
Договір купівлі-продажу є одним з найпопулярніших видів договорів, вчинюваних в сфері підприємницької діяльності. В сучасних умовах ринкової економіки він є основним регулятором взаємовідносин між виробниками і споживачами, відносин у сфері розподілу й перерозподілу матеріальних благ, забезпечуючи вільний і оптимальний розвиток усіх форм власності, підприємництва і торгівлі. Тому договір купівлі-продажу є одним з найефективніших засобів взаємозв'язку виробництва і споживання, регулятором нормального функціонування господарського комплексу країни.
Договір купівлі-продажу відноситься до числа найбільш важливих і розповсюджених договорів цивільного обороту. Він служить цілям задоволення матеріальних і культурних нестатків громадян, обслуговує визначені потреби матеріально-технічного постачання, зовнішньоторговельний оборот.

Список використаної літератури
1.	Господарський кодекс України.
2.	Земельний кодекс України. // Відомості Верховної Ради України.- 2002.- № 3-4.- Ст.27.
3.	Цивільний кодекс України.
4.	Закон України «Про нотаріат» вiд 02.09.1993 року, № 3425-XII.
5.	Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року. № 20/5. – Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за № 283/8882, редакція від 26.03.2010 року.
6.	Конституція України. Відомості Верховної Ради України, 1996 р.
7.	Наказ №525/5 від 23.03.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій стосовно суб’єктів, які мають право на отримання інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно». – Міністерство Юстиції України.
8.	Бєлкін Л. Договір поставки. – Зразкові договори: найкраще з практики аудиторів та юристів. / Л. Бєлкін, М.Бєлкін// Бібліотека Головбуха. – 2009. - № 9 (107). – С. 108-117.
9.	Заіка Ю.О. Українське цивільне право .- К., 2005.- 310 с.
10.	Копейчиков В.В.Правознавство.- К., 2005.- 749 с.
11.	Науково-практичний коментар Цивільного кодексу України: у 2 томах / за ед... О.В. Дзери (кер. ед.. Кол.), Н.С. Кузнєцової, В.В. Луця. – К.: Юрінком Інтер, 2005.
12.	Проблемні питання у застосуванні Цивільного і Господарського кодексів України. / За ед... А.Г. Яреми, В.Г. Ротаня. – К.: Реферат, 2009. 336 с.
13.	http://www.bushelp.pl.ua/info/index.php?v=40&id=103.
14.	Юзікова Н. С. Судові та правоохоронні органи України: Навчальний посібник. — Вид. четверте, пєрероб. І допов. — К.: Істина, 2006. — 320 с.

Додаток 1
Договір купівлі-продажу підприємства
ДОГОВІР
Місто _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _, _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ року.
Ми, що нижче підписалися: Товариство з обмеженою відповідальністю "_ _ _ _ ", що знаходиться за адресою _ _ _ _ _ _ _, вул. _ _ _ _ _ _, в особі директора _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ , який проживає за адресою м. _ _ _ _ _ , вул. _ _ _ _ _ _ _ _ _ _, буд. _ _, кв. _ _, діє на підставі Статуту, зареєстрованого _ _ _ _ _ _ _ _ _ та рішення загальних зборів учасників від _ _ _ _ _ 20_ p. (протокол N _ _ _ _ ) (надалі - ПРОДАВЕЦЬ), з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю "_ _ _ _ _ _ _ _ _ ", що знаходиться за адресою _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ , вул. _ _ _ _ _ _, в особі генерального директора _ _ _ _ _ _ _ _, який проживає за адресою м. _ _ _ _ _ _, вул. _ _ _ _ _, буд. _ _ _, кв. _ _ , діє на підставі Статуту, зареєстрованого _ _ _ _ _ _ _ (надалі - ПОКУПЕЦЬ), попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам'яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору,
домовилися про наступне:
1. ПРОДАВЕЦЬ зобов'язується передати, а ПОКУПЕЦЬ зобов'язується прийняти у власність і оплатити єдиний майновий комплекс, призначений для здійснення підприємницької діяльності з виробництва цегли (надалі у цьому договорі - Підприємство), що знаходиться за адресою м. _ _ _ _ _ _ _ _ _, вул. _ _ _ _ _ _ _ _ , буд. _ _ .
До складу Підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, а саме:
• земельна ділянка, що розташована в м. _ _ _ _ _ _ по вул. _ _ _ _ _ _, площею _ _ _ га (надалі - земельна ділянка). Ця земельна ділянка належить ПРОДАВЦЮ на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії _ N _ _ _, виданого виконавчим комітетом _ _ _ _ _ _ _ _ _ міської ради _ _ _ р. на підставі ухвали _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ міської ради від _ _ _ _ р. N _ та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за N _ _ кн. _ _ ;
• цегляна будівля адміністративного корпусу нежитловою площею _ _ _ _ (_ _ _ _ _) кв. м по вул. _ _ _ _ _ _ _ _ , буд. _ _ у м. _ _ _ _ _ _. Будівля належить ПРОДАВЦЕВІ на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого _ _ _ _ _ _ приватним нотаріусом _ _ _ _ _ міського нотаріального округу _ _ _ _ р. за реєстровим N _ _, зареєстрованого в _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки _ _ _ _ _ р. в реєстровій книзі N _ _ _ _ _ за реєстровим N _ _ (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно N _ _ від _ _ _ _ _ _ p.);
• обладнання та устаткування, перелік яких зазначено в додатку N 1 до цього договору;
• інвентар та сировина, перелік яких зазначено в додатку N 2 до цього договору;
• права вимоги, перелік яких зазначено в додатку N 3 до цього договору.
2. Продаж зазначеного єдиного майнового комплексу вчиняється за ціною _ _ _ _ _ (_ _ _ _ _ _ _ _ ) гривень, в тому числі податок на додану вартість - _ _ _ _ _ _ _ _ гривень. Оплата проводиться у безготівковій формі платіжним дорученням у строк до _ _ _ _ _ _ 200_ р.
3. Інвентаризаційна оцінка будівлі становить _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ (_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ) гривень відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно N _ _ від _ _ _ _ 20_ p., виданого _ _ _ _ _ _ _ обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.
Експертна вартість земельної ділянки становить _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ (_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _) гривень відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, що розташована за адресою: м. _ _ _ _ _ _ _ , вул. _ _ _ _ _ _ , площею _ _ кв. м, від _ _ _ _ p., зробленого експертом _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 
(ліцензія Державного комітету України по земельних ресурсах на проведення землевпорядних та землеоціночних робіт серії _ _ від _ _ _ _ _ ) _ _ _ _ _ _, який діє на підставі договору від _ _ _ _ _ _ _ р. (сертифікат N _ _ _ , виданий Державним комітетом України по земельних ресурсах та Міжнародним інститутом бізнесу _ _ _ _ _ _ _ p.).
4. ПРОДАВЕЦЬ свідчить, що:
• не застережених недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням, зазначене в цьому договорі Підприємство не має;
• від ПОКУПЦЯ не приховано обставин, які мають істотне значення;
• усі інженерні комунікації Підприємства знаходяться в робочому стані і функціонують за призначенням;
• до укладення цього договору Підприємство іншим особам не відчужене;
• майно Підприємства під забороною (арештом) та в заставі, податковій заставі не перебуває. Факт відсутності заборони відчуження зазначеного Підприємства підтверджується довідками, виданими _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ , приватним нотаріусом _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ міського нотаріального округу _ _ _ _ _ _ 20_ p.;
• майно Підприємства як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не передане;
• щодо Підприємства відсутні судові спори;
• обтяжень, а також будь-яких прав у третіх осіб щодо Підприємства немає;
• на день укладення договору відсутні заборони на продаж або інше відчуження певним особам протягом установленого строку, заборони на передачу в оренду (суборенду) земельної ділянки, права на переважну купівлю у разі її продажу; умови прийняття спадщини тільки визначеним спадкоємцем; умови розпочати і завершити забудову або освоєння земельної ділянки протягом встановлених строків; заборони на провадження окремих видів діяльності; заборони на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту та зовнішнього виду нерухомого майна; умови здійснити будівництво, ремонт або утримання дороги, ділянки дороги; умови додержання природоохоронних вимог або виконання визначених робіт;
• договір не укладається під впливом тяжкої для ПРОДАВЦЯ обставини.
Якщо повідомлена інформація не відповідає дійсності, ПОКУПЕЦЬ має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на Підприємство.
5. Сторони підтверджують, що:
• вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними;
• укладення договору відповідає їх інтересам;
• волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі;
• умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін;
• договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому.
6. Сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу Підприємства. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення.
7. Право власності на придбане Підприємство у ПОКУПЦЯ виникає з моменту державної реєстрації цього договору у _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (м. _ _ _ _ _ _ _, вул. _ _ _ _ _ _ _ _ _, буд. _ _ _).
8. ПРОДАВЕЦЬ зобов'язується звільнити будівлю та територію Підприємства від майна, яке не входить до складу Підприємства, передати Підприємство ПОКУПЦЕВІ до _ _ _ _ _ _ _ 20_ р. (_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ року).
Передача Підприємства ПРОДАВЦЕМ і прийняття Підприємства ПОКУПЦЕМ відбувається за актом прийому-передачі, який підписується сторонами у двох примірниках.
Одночасно з передачею Підприємства ПРОДАВЕЦЬ зобов'язаний передати технічну документацію на обладнання, будівлю.
9. До моменту фактичної передачі Підприємства ПОКУПЦЕВІ ПРОДАВЕЦЬ несе відповідальність за його збереження в належному стані.
10. Невід'ємними додатками до цього договору є:
• додаток N 1 - перелік обладнання та устаткування;
• додаток N 2 - перелік інвентарю та сировини;
• додаток N 3 - перелік прав вимоги.
11. Витрати, пов'язані з оформленням цього договору, сплачує ПОКУПЕЦЬ.
12. Правові наслідки приховування реальної вартості Підприємства, зміст ст. ст. 191, 229, 230, 231, 233, 234, 235, 655, 657, 659, 660 Цивільного кодексу України сторонам роз'яснено.
13. У разі прострочення платежу ПОКУПЕЦЬ зобов'язується сплатити ПРОДАВЦЕВІ пеню у розмірі 0,5 % за кожний день прострочення. Якщо прострочення триває понад _ _ _ днів, ПРОДАВЕЦЬ вправі вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
14. Цей договір складений в двох примірниках, один з яких залишається у справах приватного нотаріуса _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ , а інший - видається ПОКУПЦЕВІ.
Підписи:
ПРОДАВЕЦЬ _ _ _ _ _ _ _ _ 
(відбиток печатки)
ПОКУПЕЦЬ _ _ _ _ _ _ _ _ _
(відбиток печатки)
Місто _ _ _ _ _ _ _ _ , "_ _" _ _ _ _ _ _ року.
Цей договір посвідчено мною, _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _, приватним нотаріусом _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ міського нотаріального округу.
Договір підписано сторонами у моїй присутності. Особу громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність, а також правоздатність Товариства з обмеженою відповідальністю "_ _ _ _ _ _ _ _ _ _" і Товариства з обмеженою відповідальністю "_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ " і повноваження їх представників, належність гр. _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ відчужуваної будівлі та земельної ділянки перевірено.
Цей договір підлягає реєстрації у _ _ _ _ _ _ державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки відповідно до законодавства.
Зареєстровано в реєстрі за N _ _ _ _ 
Стягнуто плату _ _ _ _ _ _ 
Приватний нотаріус _ _ _ _ _ _ _